.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
On eräs paikka, jollaista ei muualta löydy.
Maa täynnä ihmetyksen aiheita, arvoituksia ja vaaraa.
Jotkut sanovat, että siellä selvitäkseen pitää olla järjiltään.
Ja minä onneksi olen.
Siunaa minut, isä. Olen tehnyt syntiä.
- Täällä ei saisi polttaa. - Taisin tehdä syntiä taas.
Mitä haluat?
Tiedät oikein hyvin. Toimeksiantosi, keikkasi, kaiken.
Huono tuuri. Erästä toista tahoa suositeltiin hoitamaan-
- likvidoinnit. - Lyödään vetoa.
Toisten tahojen suhteen.
Yllytän ne toisiaan vastaan kuin rotat häkissä. Sinä voit katsella.
Anna kaksi viikkoa, ja ne ovat kuolleina jalkojesi juuressa.
Jos voitan, saan kaikki toimeksiantosi. Kaikki.
Jos sinä voitat, saat tehdä minusta kuolleen tahon.
- Onko sovittu? - Sovittu.
Hetkinen.
Tarvitsen pientä palvelusta.
Pitäisi löytää eräs henkilö.
Peli alkakoon.
- Illalliseksi pihviä ja punaviiniä? - Haista paska.
Älä tee noin. Se on vaarallista. Pitelen partaveistä.
Tunge se suuhusi, ehkä pysyt hiljaa.
Miksi ajat partaa? Olet nuhjannut täällä kaksi viikkoa, ja nyt yhtäkkiä siistiydyt.
- On illemmalla treffit. - Ja paskat on.
Sinulla on deittikaverina oikea käsi, runkkari.
Ennen huomista ei ole tule junaa. Pohjoiseen kello 4.04.
Pysähtyy kaikilla asemilla ennen pääteasemaa. Hyvää matkaa.
- En mene pohjoiseen. Tarvitsen vain junan. - Junan?
- Minne olet menossa? - En minnekään. Ei kuulu sinulle.
Turha olla tyly.
Anteeksi, se oli tarpeetonta.
Mies, joka tarvitsee junan jotain muuta kuin matkaa varten,
on mies ongelmissa.
- Niin. Meneekö tavarajunia ennen sitä? - Ei.
- Ne eivät kulje tästä. - Niinpä tietenkin.
Klo 4.04 pohjoiseen. Pysähtyy kaikilla asemilla ennen pääteasemaa.
Siihen on ikuisuus, enkä minä aikaa halua tappaa.
Kahvila Pääteasema aseman odotushallissa-
on auki ympäri vuorokauden.
Mikset ostaisi herkullista pullaa vain 30 pennillä?
- Olet omituinen. - Ja sinä tuijotat tyhjää laituria-
autiolla asemalla keskellä yötä-
odottaen junaa, jota ei tule.
Hyvä pointti. Kahvilaan sitten.
- Rahat tänne, tai pääset hengestäsi. - En todellakaan anna.
- Luuletko, että lasken leikkiä? - En, mutta olet huonosti valmistautunut.
Riittääkö tämä? Anna hänelle lompakko ja kello. Heti.
Sanotaan, että ostan aseesi. Tässä on painotuore vitonen. Ota tai jätä.
- Raymond, pidä kiirettä. - Hän ei suostu yhteistyöhön, Lenny.
Lenny ja Raymond. Kuunnelkaapa nyt.
Se oli järkevä tarjous. Te tienaatte vähän, ja minä tarvitsen aseen.
- Onko se ladattu? Onko siinä ammuksia? - Tietenkin on.
- Ihanko totta? - Ei ole.
- Ray, herran tähden. - Eihän se ole.
- Naurettavaa. - Älä mene minnekään.
Tai muuten mitä, Lenny? Levitätkö minut leivälle?
Olen pettynyt teihin. Petätte sekä minut että itsenne.
Miettikää sitä. Hyvää yötä.
- En aina jaksa sinua. - Miksi kerroit, ettei se ole ladattu?
Täällä ei saa tupakoida.
- Eihän täällä ole muita. - Eivätkä hekään polta.
- Saisinko uuden kahvin. Tämä on jäähtynyt. - Koska sekoitit sitä 20 minuuttia.
- Saisinko uuden? - Toki. 40 pennyä.
- Älä nyt, minut ryöstettiin juuri. - 39. Olen anteliaalla tuulella.
Hyvä teko tuhmassa maailmassa.
Tuhmassa? Kuten: "Anna piiskaa, olen tuhma tyttö"?
- Ei sellaista tuhmaa. - "Sido minut sänkyyn, olen tuhma"?
Sekin on samanlaista tuhmuutta.
Nautin siitä, kuinka kiemurtelet sanoessani "tuhma".
- Olemmeko tavanneet ennen? - Kuinka niin? Näytänkö tutulta?
Kaikki hyvin? Tarvitsetko lääkettä?
Kerro mitä. Älä viitsi leikkiä.
- Se on lääkinnällistä. - Selvä, anna mennä.
Entä se kahvi?
Kuuntele: "Muodokas, pehmeä nainen etsii sulavaa Romeota-"
kynttilänkajoista romantiikkaa ja kuutamokävelyitä varten. Kaupungissa."
Se on koodi. Poikkeaville. Pervoille.
Käännös: "Lihava mimmi haluaa parrua ulkoilmassa öisin."
Tuo oli hauska.
"Hauras, työelämästä jäänyt nuorimies etsii päättäväistä naista,
joka saisi hänet ulos kuorestaan. Ystävyyttä ja romantiikkaa huvilassa."
Käännös: "Laiha pienimunainen etsii dominaa nöyryyttämään itseään."
Oma kidutuskammio."
Maailma menee päin helvettiä, ja kansa miettii vain seuraavaa panoa.
- Sellaista se on. - Sellaistahan se. Mustaa valkoisella.
No, mikä sinua vaivaa?
- Siis mitä? - Et ole terveyden perikuva. Mikä vaivaa?
- Et halua tietää. - Haluan ehdottomasti. Kerro.
- Mikä sinua vaivaa? - Pimeys ja turmelus kiehtovat minua.
Sepä mukavaa.
- Syöpäkö? - Ei.
- Tunnetko small talkin käsitteen? - Mitä sitten, jos ei syöpää?
- Ei sitä tiedetä. - Ei kai.
- Mahtavaa. - Olet aika merkillinen.
- Toki, mutta kuolema on parasta. - Missä?
- Elämässä. - Luitko tuon synttärikortista?
Olet hauska. No, käydään faktat läpi.
Se on kuolemaksi, kylkiisi sattuu ja saat yskänkohtauksia. Viittaa syöpään.
Et kai vain kiellä kaikkea ja etsi epätoivoisesti muuta selitystä?
- Kuolenko minä? - Kyllä.
Ei kiitos.
Et siis tiedä miksi tai kuinka?
En.
- Onko se tuskallista? - Ei.
- Kuinka voit olla varma? - Kipulääkkeet.
- Eikö mitään muuta? - Tikkari?
- Ei se syöpää ole. - En haluakaan diagnosoida tylsää syöpää.
- Miksi pitäisi diagnosoida? - Sinä kuolet tuskallisesti.
Muttet tiedä syytä. Sinulla ei ole diagnoosia.
Kaikki me kuolemme. Hitaasti ja tuskallisesti. Se on vain ajan kysymys.
Tuo on hyvä asenne. Pelottaako?
Yritän olla ajattelematta. Ei oikein onnistu.
Onko jälkeisiä? Vaimo ja lapsia?
- Se on "jälkeen jäänyt"... - Oletko kuoleva englanninopettaja?
- Olen. - Vai niin.
- Sillä lailla. Konjugoi minkä lystäät. - Konjugointi on eri juttu.
- Pää kiinni. - Selvä.
- Oletko varma, ettemme ole tavanneet? - En tiedä. Olemmeko?
- Kysymyksiin ei vastata kysymyksillä. - Eikä saa olla ylimielinen. Mutta olet.
- Muistaisin, jos olisimme tavanneet. - Niinhän sitä luulisi.
KOLME VIIKKOA AIEMMIN
Mitä helkkaria tämä on?
Kuka hitto sinä olet?
Päästä minut irti. Heti.
Kuulepa nyt. Olet tehnyt virheen.
Suuren. Mutta sen voi vielä korjata.
Puet päällesi, keräät kamppeesi ja annat minulle avaimet.
Sitten juokset henkesi edestä.
Et aavistakaan kuka olen, mitä teen-
- tai kenelle teen töitä. - Päinvastoin, herra Nigel Illing.
Tiedän tarkkaan kuka olet ja mitä teet.
Ja tiedän tarkkaan, kenelle teet töitä.
Tiedän myös, että olet 44, 180 cm, 76 kg ja AB-miinus.
Poltat, juot ja rakastat nuoria huoria seksikkäissä sukkanauhoissa.
Jos sinut ja tapasi tuntee, tietää, kuinka monta tippaa laudanumia tarvitaan,
jotta sinut saa tiedottomaksi ja jokseenkin sävyisäksi.
Tarvitsen sinulta pikkuriikkisen määrän tietoa-
ja pienen lahjoituksen.
Hyvä on, mitä haluat? Rahaa? Haluatko auton?
Ota pois.
- Ihan mitä haluat. - Huono sanavalinta.
Apua!
Anteeksi, isä. Olen tehnyt syntiä.
Kaveri hiiviskelee talossa. On pimeää ja karmivaa ja niin pois päin.
Hän vetää aseen ja menee huoneeseen ojentaen koko käsivartensa, Vince.
Mitä tuohon sanoa. Se on elokuvaa.
Menet huoneeseen rynnäköllä. Varmistat nurkat. Huone on sinun.
Et hiivi sisään ase edellä näkemättä mitään, kuin mikäkin maalitaulu.
- Typerää. - Se on elokuvaa. Pelkkää leikkiä.
Faktoissa on virheitä, he keksivät. eivät he konsultoi palkkamurhaajaa,
joka kertoisi, kuinka murhataan fiktiivisiä ihmisiä.
- Ainakin faktat olisivat oikein. - Tajusin juuri, että olet ääliö.
Kaksi teetä, kulta.
Hei, valkaistu blondi. Kaksi teetä.
Kuinka sanotaan?
Et pyytänyt kauniisti.
Saisimmeko kaksi kuppia hyvää teetä, kiitos. Maitoa ja sokeria.
Ellei siitä ole liikaa vaivaa, kiitoksia kovasti.
Mielelläni, ääliö.
Katsopa tätä.
Anteeksi, saisinko tuollaisen ihanan leivonnaisen?
Saat tarjota illallisen ja drinkkejä ennen kuin kosket niihin, komistus.
- Teen hyviä martineja, kullannuppu. - Sitten saat pullat voin kera.
Alfred, voisitko tulla takaisin pöytään, oletko kiltti?
Ennen kuin väännän niskasi nurin.
- Velvollisuus kutsuu. - Sitäkö ollaan virantoimituksessa?
Voisitko mitenkään hieman rauhoittua?
- Mikä helvetin läävä tämä on? - Pyysit hiljaista ja syrjäistä paikkaa.
Ja sinä valitset seudun ainoan yökahvilan. Nerokasta.
Ajattelin, että olisi kiva juoda teetä jutellessa.
Nauti pullistani.
Oletko kännissä tai aineissa? Pidä pääsi kiinni.
Mikä on niin tulenarkaa, ettet voinut kertoa puhelimessa?
- On keikka tiedossa. - Rännien putsausta? Ikkunanpesua?
Vitsaile sinä vain. Saat lopulta korvillesi. Ei, tällin otsaasi.
- Ymmärrätkö? - Selvä. Minä kuuntelen.
Vastaajassa oli viesti.
Hän sanoi: "Mene terminaaliin ja avaa kaappi numero 125."
- Onko avainta? - Ei ole.
Mitä siellä oli?
TULE PERÄSSÄ...
"La Lapin Blanche." Mikä se on?
- Se on ranskaa. - Tiedän, kiitos. En vain ymmärrä yhteyttä.
Aiotko pilata koko jutun? Imeä tilanteesta kaiken kutkuttavan mystiikan?
Se on johtolanka. Polulle ripoteltuja leivänmuruja.
Eräällä näyttää olevan penchant, mieltymys, dramatiikkaan.
- Sitä ei lausuta noin. - Se lausutaan "turpa kiinni, saatana".
Hetkinen. Musta salkku.
Säilytyslokerossa. Johtolanka. Leivänmurusia. Vince.
Ne ovat tunnusmerkkejä. Keikka herra Franklinilta.
Franklinin keikat ovat tiukkaa kamaa.
Varo, etteivät pöksyt kostu.
- Hänhän käyttää aina Illingiä. - Näköjään ei.
- Herätinkö ruokahalusi? - Kuolaan jo.
Sitten kaninkoloon.
Kortit on pelattava hyvin, Vincent. Herra Franklinia ei vedätetä.
Tällaisen tilaisuuden saa vain kerran elämässään.
- Valtakunnan avaimet. - Ei tämä Jeesuksen ylösnousemus ole.
- Tämä taitaa olla se paikka. - Mistä niin päättelet?
Tuosta kuuden metrin neonkyltistä, jossa on kani?
Nipistä minua, näen unta.
Sisäänpääsy lienee hintava.
- Hei, komeat vaaralliset miehet. - Hei, kaunis puolipukeinen tyttö.
- Työ-vai huviasioilla? - Oikeasti taidat kysyä-
haluanko, että ketkut parin biisin ajan ja annat sitten kalliin runkkauksen?
- Siinä tapauksessa vastaan, että vitut. - Et ole herrasmies.
Mutta sinä olet. Nimeni on Conejo, tervetuloa.
- Mitä etsitte? - Tulimme tapaamaan erästä henkilöä.
- Ketä? Minkä asian tiimoilta? - Emme tiedä.
Bunny varmaan tietää. Tulkaa mukaan.
- Missä tämä Bunny on? - Näet vielä.
Conejo, kuinka kaunis nimi.
Tarkoittaa varmaan vesiputousta, auringonlaskua tai muuta eksoottista.
- Tarkoittaa jänistä, ääliö. - Ahaa.
Terästäydy. Alat olla riskitekijä. Työhöni kuuluu riskien eliminointi.
Millä tavalla minä olen riski?
Pää kiinni. Katso. Taivas.
Minä näytän, kuinka asiat hoidetaan. Oletko se kuuluisa Bunny?
- Kuinka töksähtävää. - Tulin hakemaan tietoa, en kulttuuria.
- Ehkä myös rivoa sylitanssia. - Tulit oikeaan paikkaan, Vincent.
Mistä tiedät nimeni?
- Se valkaistu blondi. Mitä sinä täällä? - Pitäähän elanto ansaita.
- Voimmeko puhua jossain? - Riippuu vähän. Onko sinulla tuomisia?
Tarkoitin täpötäyttä rahakuorta.
- Tuo riittänee sylitanssiin. - Tulkaa ottamaan selvää.
- Mennään kaninkoloon. - Yhä oudompaa.
He ovat minun seurassani, pojat.
Meidät lähetettiin tänne jostain syystä. Sinun pitäisi kai antaa meille jotain.
Mikset antanut sitä lääväkahvilassa? Sitten lähdemme. Kuulostaako hyvältä?
No niin. Minä olen vain välikäsi.
Olen puolipukeinen tarjoilija, joka välittää asioita anonyymeille osapuolille.
Vaikka sinä olet vähemmän anonyymi, Vincent.
Mikä yhdistelmä on? Mitä salkusta on iloa ilman sitä?
Ei aavistusta.
Ehkä sitä ei edes tarvita. Kiitos, neiti Bunny. Me lähdemme.
Hetkinen. Sinussa on jotain erilaista, valkaistu blondi.
Nylonsukkien, sukkanauhojen, valtavan kaula-aukon ja porttomeikin lisäksi?
Niin, sen lisäksi.
- Aika lähteä, Vince. - Ei.
Haluan sylitanssin ennen kuin menen minnekään.
- Olen valmis. - Annan koirille vainun kanista.
Mennään, Vince. Esitys on ohi.
Näytän teille pikaisen poistumistien.
Vielä minä sylitanssin saan, valkaistu blondi. Tavalla tai toisella.
Tule pian takaisin, komistus.
- Alfred? - Näytän silloin häntäni.
Älä ota häntä mukaan.
- Vau. - Jeesus sentään.
Leyhähdys huoran hajuvettä, ja luulet rakastuneesi.
Hän näytti paremmalta tarjoilijana.
- Vau. - Olet todellinen ääliö, tiedätkö sen?
Odotus saa pääni sekoamaan.
Istua odottamassa, että hengitys lakkaa.
- Äiti kuoli palossa. Ei tarvinnut odottaa. - Otan osaa.
Ei, olet täysin itsekeskeinen juuri nyt. Täysin itseesi käpertynyt.
Älä nyt. En minä sen takia paskiaiseksi muutu.
On sinulla oikeus. Ei mitään niin pahaa, ettei jotain hyvääkin.
Ajattele näin. Saat moraalisesti vapaat kädet. Kutsu täydelliseen anarkiaan.
Voit kuluttaa viimeiset päiväsi aivan miten lystäät.
Raiskata, tappaa ja tuhota mielin määrin, kunnes kaduilla virtaa veri.
Eikä sillä ole väliä, sillä kuolet sunnuntaina. Irrottele vähän.
Sekoile kunnolla, kuin sala-ampuja kellotornissa.
- Oliko sinulla vaikea lapsuus? - Sen lisäksi, että äiti kuoli tulipalossa?
- Olen todella pahoillani. - Älä pyytele anteeksi. Kiusaa mieluummin.
Tuhoa minut. Anteeksi, oliko se liian tuhmaa?
- Mitä peukalollesi on sattunut? - Ai tuo.
- Itsehillintäharjoitus. - Näyttää onnistuneen.
Sanon vain, että tämä olisi hyvä tilaisuus panna haisemaan.
Entä jos haluan murjottaa yökahvilassa itseäni säälien?
Sitten sinut on paras tappaa, jotta säästyn itsekeskeiseltä rutinaltasi.
Vau. Sitä arvostaisin.
- Annie. - Bill.
- Se ei ole sinun lokerosi. - Pitääkö säikäyttää noin?
On rikos koskea kunnan ja aluehallinnon säilytyslokeroihin.
Kaikesta epäilyttävästä on ilmoitettava viranomaisille välittömästi.
Ala painua, ukko. Hoida omat asiasi.
Esimies. Yövuoron esimies. Työhön kuuluu laitureiden siivous, huolto...
Turpa umpeen. Kerropa.
Näytänkö ihmiseltä, joka hiipii asemalle keskellä yötä,
murtautuu lokeroon, sieppaa epäilyttävän salkun ja antaa perhanan siivoojan,
siis yövuoron esimiehen, juoksennella kertomassa asiasta?
Enkö ole pikemminkin motivoitunut, paha yksilö, joka tappaisi esimiehen-
ja tunkisi hänet säilytyslokeroon?
Terminaalissa hyväksytään seuraavat maksuvälineet: Käteinen, vekselit-
ja shekit paluumatkan arvoa vastaavalla summalla.
Pidän sinusta, olet hauska. No niin, hyvä on.
Suut suppuun.
10, 20, 30 puntaa. Käykö tämä?
Kun rikas konna tarvitsee köyhää,
saa köyhä määrittää hinnan.
- Siis mitä? - Haluan lisää rahaa. Niin.
Kun rikkaat konnat suuttuvat liikaa pyytäviin köyhiin,
he polttavat köyhän talon. Murhaavat hänen perheensä.
Terminaalin junayhtiö kiittää asioinnista-
ja toivottaa hauskaa illanjatkoa.
Hemmetin rosvo.
- Painu helvettiin. - Olin vain kysymässä kelloa.
- Mene sinä vain. - Paras juosta, kusipää.
- Iltoja, valkaistu blondi. - Hei, unelmien prinssi.
- Alfred. - Vince.
Jätä tyttö rauhaan. Et tiedä, missä hän on ollut. Voi tulla pöpöjä.
- Velvollisuus kutsuu. - Hauska tavata taas, komistus.
En voi samaa sinusta, Vincent.
Skarppaa vähän. Alat veltostua.
Nähdään, valkaistu blondi. Ellen ammu sinua ensin.
Vince.
Pum.
Kusiaivo.
Salkussa oli tämä. Paina playta. Minä oion vähän jalkojani.
Olen herra Franklin. Tiedätte epäilemättä, kuka olen-
ja kuinka hyvin maksan.
Minulla on teille tarjous. Haluan, että tapatte erään henkilön puolestani.
Odotatte asunnossa, jonka annan käyttöönne.
Olette valmiina 24 tuntia vuorokaudessa, seitsemän päivää viikossa,
kunnes annan teille lähtömerkin.
Ennen alkua haluan tavata toisen teistä kasvokkain.
En pidä väkijoukoista. Siinä kaikki.
Aivan mahtavaa.
Iltaa, valkaistu blondi.
Oletko kävelyllä?
Voi helvetti.
Tiedätkö mitä? Olen liian vanha tällaisiin leikkeihin.
Iltaa, ihanainen. Nämä ovat sinulle.
- Olet pulassa, Alfred. - Olen aina, kulta.
Älä hölötä. Niin pahassa, että sinua ammutaan takaraivoon, ellet keskity.
- Minä kuuntelen. - Hyvä, sillä pidän sinusta.
Olet komea ja ritarillinen. Pidän leuastasi, se on miehekäs.
Haluan pitää sinut. Ole hiljaa.
Selvä.
Sinulla on vieras. Kuuntele häntä. Muuten saat reiän nättiin naamaasi.
- Hyvä on. - Hyvä. Tule, hän ei pure.
Haloo?
- Iltaa, Vincent. - Herra vitun Franklin, oletan.
Siis oikeasti. Joudun tulemaan keskellä yötä kaupungin toiselle laidalle-
ja 20 kerrosta huojuvia rappusia ylös, ja sitten puhumme puhelimessa.
Arvoituksellisuus on kadonnut taiteenmuoto.
Mitä tulee keikkaan, jonka sinä ja kumppanisi aloitatte huomenna.
Kohde houkutellaa tähän ikkunaan, joka antaa asunnolle, jossa odotatte.
Yksi luoti päähän. Siisti kaato. Ei virheitä.
On toinenkin tarjous. Sivuhomma sinulle.
- Selvä, kerro. - Tapat keikan jälkeen kaverisi.
- Miksi? - En pidä väkijoukoista.
Haluan voida ostaa uskollisuutta.
Alkuperäinen tarjous tuplana ja käteisenä.
Haluatko pään hopeavadilla?
Henkilötodistus ja etusormi riittävät.
Saat tuplasumman, jota ei tarvitse jakaa.
Voin kai luottaa palkkasoturin ahneuteesi?
Hyväksytkö tarjouksen?
- Kyllä. Asia sovittu. - Hyvä.
Mistä sinä tuon sait? Mistä helvetistä?
- Lopeta, hän on vain viestintuoja. - Joka ammutaan, kun lasken kolmeen.
- Yksi, kaksi... - Lokerosta. Terminaalin lokerosta.
Musta salkku. Sisällä lappu. Yksi mies maksoi minulle.
Rahakuori. Älä tapa minua.
Kolme.
Ala painua.
Mene.
Saatana!
Saatanan saatana! Se perkele.
Helpottaako?
Pelkkä paskaa koko hoito. Ei keikkaa, ei palkkamurhaa.
Ei sentään, komistus.
Kyllä se murhatilaus on voimassa.
- Minustako? - Ei enää. Etsimme uuden kohteen.
Me. Sanopa, kulta.
Miksi luottaisin sinuun? Olet osa tätä salajuonta.
Johan minä sanoin. Pidän sinusta.
Haluan jonkun, jonka kanssa leivoskella pullaa.
No, nyt näytän tarvitsevan uuden kumppanin.
Vanha vaikuttaa kovin epäluotettavalta.
Varoitan sinua. Tarvitsen lujaa kättä ja terävää kieltä.
- En malta odottaa, että saan sinut alleni. - Hyvä.
Juodaan teet ja suunnitellaan kostoa. Siivoa sinä. Laitan pannun tulelle.
Kumppani.
- Sinulla on kaksi vaihtoehtoa. - Kerro.
- Toinen on itsemurha. - Jaaha. Entä toinen?
- Kuuntele ensin perusteet. - Selvä.
- Teet kuolemaa, etkä pidä siitä. - En suorastaan.
- Voit huonosti ja olet huonoa seuraa. - Kiitoksia.
- Haluatko hyvän neuvon? - En.
- Tee siitä loppu. - Oletko harkinnut terapiaa?
Joka päivä on useita hengenvaarallisia tilanteita valittavana.
Hyppää bussin eteen. Kylve paahtimen kanssa. Kaadu voiveitseen.
Korkeat talot, joet, sillat, junat. Kuolema on helpompaa kuin eläminen.
Ei enää öistä roikkumista rautatieasemilla.
Päätä tyhjä elämäsi, se vaatii vain vähän munaa.
- Entä kuolematon sieluni? - Se on yliarvostettu.
Oletko tehnyt jotain, joka vaarantaa kuolemattoman sielusi?
Sitten ei ole hätää.
- Oletko katolinen? - Olen.
Uskovainen?
Saatana. Anteeksi.
Anteeksi, olen tehnyt syntiä. En muista, koska viimeksi ripittäydyin.
- Yli 10, mutta vähemmän kuin 20. - Päivää?
Kuukautta? Ei kai vuotta?
On ilkeää suuttua siitä, että kerron totuuden.
Olisin voinut sanoa kolme päivää, ja antaa homman herran haltuun.
Anteeksi. Se oli tarpeetonta. Olen pahoillani.
Oletko vielä siellä?
Olet sinä, haistan sherryn.
Määritä uskovainen. Tikkari?
Tuon voi tulkita kieltäväksi.
- Ehkä tämä on Jumalan kosto. - Kuulostaa mehevältä.
Syntini palaavat kummittelemaan, menneisyys vainoaa.
Pelkkänä korvana, William. Ripittäydy minulle.
Osoita katumusta, niin pelastut.
Tuo ei ole raamatusta. Se on vastapäisen pysäkin töhry.
Ikävää. Ainoa osaamani raamatunlause.
"Tehkää parannus ja kääntykää, ja syntinne pyyhitään pois."
Ei yhtä tarttuva.
- Se oli peruste. Muutitko mielesi? - Tuotat minulle päänsärkyä.
Tässä sinulle päänsärkyä. Kynä pöytää vasten, iske pää siihen. Äkkikuolema.
- Inhottavaa. - Ja aina joku sanoo, että se menee nenään.
- Oletko ehdottanut tätä muillekin? - Ei mene. Miltä sen rata näyttäisi?
Se menee silmäkuopan läpi aivoihin.
- Riippuu kai pään kulmasta? - Kokeillaanko?
- Tuo ei ole kovin terävä. - Käytä omaa hienoa kynääsi.
Se on raskaampi. Terävämpi kärki.
Se menee syvemmälle pöytään. Pysyy paremmin paikallaan.
Parempi niin. Seremoniallisempaa. Enemmän tahtotilaa kuin lyijykynässä.
- Arvokkaampaa. - Selvästi parempi valinta.
Kuinka runollista. Englannin professori oman kynänsä seivästämänä.
Se on eeppistä. Aika, paikka ja tapa. Kaikki selvää.
- Eikö se ole tuskallista? - Sehän on jutun kärki.
Tajusitko? Et ole kovin innokas. Aiotko tappaa itsesi vai et?
- En ole enää niin varma. - Säälittävää. Saanko tuon kynän?
Et. Se on minun.
Sinähän teet itsarin. Mitä sinä kynällä? Jättäisit sen perimykseksi.
- Perinnöksi. - Pää kiinni. Minä haluan sen.
Saat lyijykynän vaihdossa. Sillä lailla.
ALUEHOTELLI VAPAITA HUONEITA
Kauanko olemme olleet täällä?
12 päivää, 13 tuntia ja 27 minuuttia. Kuinka niin?
Kunhan kysyin.
Kaipaatko valkaistua blondia? Olet kuin mikäkin teini. Hän koituu kuolemaksesi.
Pelataanko? Kolmen kortin bragia.
- Se on homojen peli. - Pokeria sitten.
Pannaan pelaten. Se on parempi. Jaa jo, tai mottaan.
Anna.
Hitto sentään, Alf. Tässä on tuskin puoli pakkaa.
- Pelataan jätkää. - Kohta jätkä lentää pihalle.
- Kuinka pasianssia pelataan? - Hiljaa, yksin, toisessa huoneessa.
- Alat tosiaan olla... - Niin, riski. Olen kuullut jo.
- Pomo, katso tätä. - Mikä se on? Voinko hakata sinut sillä?
Et.
"On tullut aika, sanoi mursu, puhua kaikenlaisista asioista.
Saippuasta, savesta ja sinettivahasta. Kaalinpäistä ja kuninkaista."
"Ja miksi meri kiehuu, ja onko sioilla siivet."
En tajua tätä. Pelkkää siansaksaa. Koko kirja täynnä.
- Silkkaa hölinää. - Lewis Carroll pyytää varmasti anteeksi.
Mene jo toiseen huoneeseen ja anna minun olla.
Haluatko juotavaa? Siis kunnon kamaa.
Tottahan toki.
- Bill, mietitään toista vaihtoehtoa. - Ah, onneksi on se.
Kyllä vain. Se on avustettu itsemurha.
Sitä sanotaan eutanasiaksi. Suosittua sveitsiläisten parissa aikanaan.
- Sveitsiläinen? - Ihan sama.
Ellei sinusta ole tekemään sitä itse, anna se toisen huoleksi.
Palkkaan jonkun tappamaan itseni? Löydänkö tekijän lehti-ilmoituksella?
"Halutaan: Pitkä, tumma muukalainen. Oma kivääri välttämätön."
Uusi poikakaverini on palkkamurhaaja.
- Hänen keikkansa päättyy tänään. - Onnekas sattuma.
Voimme kertoa hänelle tavoista, joilla kuolet mieluiten.
Esimerkiksi: Puuhailet arkisia asioitasi.
Yhtenä päivänä palaat kotiin pitkän koulupäivän jälkeen.
Luoti päähän. Täysin odottamatta.
Jos palkkaisin jonkun, odottaisin kyllä jatkuvasti tulevani tapetuksi.
- Sitä ei pitäisi ajatella liikaa. - Selvä, teen sitten niin.
Laukaus kaukaa sopii siis? Nopea, anonyymi ja tuskaton.
- Kuulostaa hyvältä. - Keksitään vielä lisää kuolintapoja.
- Puukotus? - En pidä puukoista. Tuntuu tuskalliselta.
Hänen pitää tietää nämä jutut.
Fiktiivisen tai todellisen tappajan, joka on uusi poikaystäväni.
Miten olisi yliajo?
Ei tunnu hyvältä. Jos vain rampaudun.
Pitäisi pakittaa vielä takaisin. Se on kamalaa.
Tönäisy? Korkea talo tai juna.
Junia olen kyllä ajatellut paljon.
Nopeaa ja sotkuista. Ei jää kuin mansikkahilloa ja hampaanpaikkoja.
- Sinä se osaat maalailla. - Arkku kyllä sinetöidään.
Totta. Mutta alan pitää ajatuksesta. Se kuulostaa sattumanvaraiselta.
- Sovitaanko siis tönäisy? - Sovitaan.
- Malja pikaiselle kuolemalle. - Kello 4.04.
Mitä? Onko jotain sanottavaa?
Ei.
- Olen niin saatanan kyllästynyt. - Pelataanko jotain?
Sinähän teit sitä palapeliä.
- Vihaan palapelejä. - Teit ristisanojakin.
- Yritätkö olla hauska? - Shakkia?
Kysyin, yritätkö olla hauska. Ei siis tarvitse opettaa käytöstapoja?
Sitä joutuisit katumaan, ymmärrätkö?
Kyllä, pomo.
Hyvä.
- Eikö Monopoli kelpaa? - Jatka samaan malliin.
Kohta päädyt hautaan.
Niinkö?
Miksi jaksan sinua? Voisin ampua naamaan ja hankkia uuden oppipojan.
- Enkö olekaan tuleva kumppanisi? - Se on hieno sana oppipojalle.
- Olen arvokas voimavara. - Olet pelkkä riski.
Tiedät, kuinka hoitelen riskit.
Kuka laittaisi teetä, hakisi rahat ja hoitaisi keikkoja?
Kuka tekisi kaikki työt?
Hyvä poika, nyt ymmärrät.
- Jestas. - Säälittävä harhakäsitys.
Ruikuttavat kirjastonhoitajat.
Ei, se tarkoittaa fyysisessä ympäristössä kuvastuvaa tunnemyrskyä.
Rakastavaiset eroavat kaatosateessa,
tai salama iskee murhaajan paljastuessa. Se tuo painoarvoa.
Vaikutelma ei ole niin aito murhaajan tappaessa uhrinsa aurinkoisessa puistossa.
Paljon parempi pimeällä, usvaisella kujalla.
Sääli, että menet hukkaan opettajana. Sinun pitäisi kirjoittaa.
Tai saarnata tai aloittaa vallankumous.
Mutta olen englanninopettaja, joka yskii pernansa nenän kautta ulos-
ja haluaa tulla maan nielemäksi.
- Tule mukaan. - Onko pakko?
- Bill. - Hyvä on.
- Minne matka? - Tutkimme painoarvoa-
ja säälittäviä harhakäsityksiä. Vauhtia.
- Tämä se vasta hyvä idea on. - Tule, Bill. Missä seikkailunhalusi on?
Se on lämmin, kuiva ja kahvin jähmettämä.
- Mikä tuo on? - Ilmastointikanava entisiltä ajoilta.
Se on poistettu käytöstä. Pelkkä kuilu tyhjyyteen.
Alas, alas, alas.
Kammottavinta, mitä olen nähnyt. Käytkö täällä usein?
Rakastan tätä paikkaa. Tule tähän reunalle.
- En minä. - Sulje silmät. Se on ihana tunne.
Annie, tule pois sieltä.
Hyvä luoja!
No? Vain viisi minuuttia sitten halusit maan nielaisevan itsesi.
Siitä vain. Ole hyvä.
- Haluat minun hyppäävän? - Säälittävä harhakäsitys.
Ympäristössä kuvastuva tunnemyrsky. "Olen pimeässä kuilussa." Loistavaa.
- Testataan painoarvoa. - Pikemminkin painovoimaa.
En heittäydy tuonne vain siksi, että se sattuu sopimaan vertauskuvaan.
Mikset? Nopea, siisti, tuskaton. Runollista resonanssia.
- Olet järjiltäsi. - Ilman muuta. Mene reunalle, niin...
- Nyt pieni tauko. - Hyvä on.
- Mitä tuo oli? Oletko ihan sekaisin? - Mikä olisi ollut pahinta?
Olisit kuollut. Ei kipua, kärsimystä, ei tulemattomien junien odotusta.
Jos olisin antanut sinun pudota, tätä ei olisi tapahtunut. Keskustelua,
hehkuvaa raivoasi, kaunopuheista vihaasi. Ei mitään.
- En halua kuolla noin. - Kuinka sitten, Bill?
Junat, autot ja luodit palvelevat samaa tarkoitusta.
Minusta kysymys kuuluu haluatko lainkaan kuolla.
Kuilun reuna saa mietteliääksi.
- Ammun sinua naamaan. - Kunpa ampuisit, muttet ammu.
Lakkaa ajattelemasta, Bill.
Lakkaa järkeilemästä.
Sulje silmät, vedä viimeinen henkäys ja mene.
- Kello käy. - On niin hiljaista. Kuin maailmanloppu.
Vain yksi laukaus. Että voihan huokaus.
- Kuollutta on. - Kuin ruumis.
- Onko se ladattu? - On. Olet kuollut.
Maitoa, kaksi sokeripalaa.
Mitä sinä odotat?
Sillä lailla.
En minä pysty.
Mikä pettymys.
Pettymys?
Pettymys! Tämä on sinulle vain leikkiä.
Koeta saada tämä pieneen päähäsi. Minä teen kuolemaa. Minä kuolen.
Minulle tämä kaikki on totta. Tuo kuilu on todellinen.
En seiso sen reunalla, vaan putoan jo.
Oletko 23, 24? Nuori, terve, kuolematon.
Kaikki tuo puhe kuolemasta on juuri sitä. Pelkkää hölynpölyä.
Astu valoon. Nauti kauniista asioista.
Lakkaa hiipimästä kuilujen ympärillä ja tuhlaamasta elämääsi yökahviloissa.
Luovu tuosta ulkokuoresta ja tarkoituksettomasta fantasiasta.
Jatka, Bill. Raivoa. Raivoa hiipuvalle valolle.
Alkoiko tämä kuolemankultti äidin kuoltua?
Vai oliko kyseessä poissaoleva isä tai huolestunut pappi?
Saitko paremmin huomiota omituisena? Synkkäsydämisenä enkelinkasvona.
Sinä takuulla viiltelit itseäsi. Rakastit partateriä.
Paikoissa, joissa arvet näkyvät. Oliko sinulla ystävä, pikku rikostoveri?
Tapasitte pyörävajan takana ja poltitte toisianne tupakoilla.
Toinen orpo, joka auttoi rakentamaan imagoasi. Ruokitte toisianne.
Niin klassinen tapaus, Annie. Teitä on kolmetoista tusinassa.
Olen opettanut kymmeniä kaltaisiasi typeriä pikku tyttöjä elämäni aikana.
Tuollaisia tuhmia pikku tyttöjä.
Tuhma?
Ihana katsoa, kuinka kiemurtelet kuullessasi sanan tuhma.
- Nyt se tuli. - Luoja.
Olemmeko tavanneet ennen?
Nyt muistat. Vai mitä, herra Braithwaite?
- Muistaisin kyllä, jos olisimme tavanneet. - Niinhän sitä luulisi.
Muistatko tämän tuhman pikkutytön?
- Muistatko, kuinka rankaisit minua? - Tuhmat pikkutytöt! Nyt saa riittää!
Ehkä tämä on Jumalan kosto. Synnit palaavat kummittelemaan.
- Olen pahoillani. - Meillä oli oma pikku salaisuus.
Sattuiko sinulle jotain lapsena?
Olen koko yön odottanut, että muistaisit minut.
Koko helvetin yön, puolen metrin päässä.
Odottanut, että sinulla sytyttää.
Tiedätkö, miksi sinulla ei ole munaa tappaa itseäsi, herra Braithwaite?
Koska tiedät tarkkaan, minne joudut kuoltuasi.
Orvot ovat parhaita uhreja, vai mitä?
Mutta liitupölyisistä sormista jää jälkiä pikkutyttöjen pikkuhousuihin.
Näe tämä jumalaisena rangaistuksena.
Pala helvetin tulessa.
Oliko se ase ladattu?
Mahdoton sanoa, vai mitä?
- Mikä tuo on? - Puhelin tietenkin.
Niin? Asia selvä.
Herra vitun Franklin. Nyt alkaa tapahtua.
Jep.
Niin? Ylettyykö puhelinjohto sinne?
- Missä kohde on? - Joko ammuit?
- Ei ole mitä ampua. - Ammu, Vince. Mistä kiikastaa?
Valkaistu blondi. Mitä hittoa hän täällä tekee?
Sainpas sinut.
Kivääri pois, pomo.
- Mitä vittua tämä on? - Niin sanottua kaksinaamaista peliä.
Pane ase pois ja istu pöydän ääreen kädet näkyvillä.
- Miten menee, valkaistu blondi? - Hän ehti melkein ampua minut.
Hän on yrittänyt kovasti päästä hollille viime aikoina.
- Älä ole tuhma. - Anteeksi, kulta. Tule tänne.
Tule nauttimaan hetkestä kanssani.
Pääsit vihdoin poikuudestasi. Onneksi olkoon.
Hei, komistus.
- Tuoksut erilaiselta. Huumaavaa. - Jeesus sentään, tapa jo.
- Mielihyvin. - Hetkonen.
Mitä minä olen sinulle tehnyt?
Vincent Iskariot. Tsot, tsot.
Petit kumppanisi 30 hopearahasta.
"Haluan ostettua uskollisuutta." Petturi.
- Mitä vittua tämä sinuun liittyy? - Älä ole karkea, Vince.
- Olet ollut kovin epäkohtelias tytölleni. - Ajatteleeko tyttösi nykyään puolestasi?
Sinä ja hutsusi voitte suksia helvettiin.
Älä hetkeäkään arvioi asemaasi väärin, Vincent.
Puhut kauniisti, tai homma ei mene nopeasti, vaan hitaan tuskallisesti.
Senkin perkeleen pompottaja.
Lisäksi olet petollinen, selkään puukottava takinkääntäjä.
Arvaa mitä? Minulla on uusi kumppani, Vincent.
Ja häneltä otan piiskaa mieluummin kuin sinulta.
- Onko tämä sinun tekosiasi, blondi? - On, Vincent. Olen pääroisto.
Aivan hullua.
Oletteko ihan seonneet?
- Voit painua huorinesi helvettiin. - Saako hän sanoa noin, komistus?
Ei.
Sinun silmäsi. Olen nähnyt ne...
Heippa, Vince.
- Se oli hauskaa. - Mahtavaa.
Nyt menen suihkuun ja vaihdan vaatteet. Sitten vien sinut syömään.
- Ensimmäiset kunnon treffit. - Heippa, kulta.
Heippa, komistus.
Ahaa, siivouspalvelu.
Koko paketti kaikilla herkuilla.
Tässä vähän ylimääräistä.
Pidä sitä anteeksipyyntönä pienestä ylireagoinnistani taannoin.
Nähdään, vahtimestari.
- Hei, komistus. - Hei, kulta.
- Teitkö läksysi? - Luokan parhaana.
- Minulla on pikku yllätys. - Onko takin alla strippausvaatteet?
Sukat ja sukkanauhat?
Sinulla on ihana leuka.
- Odota tässä. - Selvä.
Huhuu?
Kullanmuru?
Inhoan tuota hellittelynimeä. Laske ase ja pidä kädet näkyvillä.
Pieni virheliike, ja saat naamaasi sen reiän, josta puhuttiin.
Pudota se.
Potkaise pois.
Hyvä poika.
- Emmekö olekaan kumppaneita? - Minulla on jo.
Se klenkkaajako? Mitä iloa tästä kaikesta sinulle on?
Yliviedyn huolellinen hanke, jonka toteuttivat älykkäät yksilöt,
- joilla on penchant, dramatiikantajua. - Sitä ei lausuta noin.
- Olit oikeassa, Alfred. - Istuin kaksi viikkoa siinä murjussa.
Odotin tappavani ihmisen, joka odotti tappavansa minut. Miksi?
Haluamme kaikki nukkemme siististi hyllylle.
Nälkäiset rottamme repivät toisensa kappaleiksi ihan iloksemme vain.
- Etkö siis pitänyt minusta koskaan? - Minä? En.
Onko kukaan kertonut, että olet kaksinaamainen, petollinen,
manipuloiva, tunteeton ämmä?
Et kuule tiedäkään.
Annie, kulta. Et voisi mitenkään...
En.
Tiedän, että halusit säästää hänet, mutta meillä on isompi saalis tähtäimessä.
Löysin henkilötodistuksen. Anna hänen aseensa.
- "Kädet ylös ja rahat tänne!" - Luoja. Olin saada sydänkohtauksen.
Olet etuajassa.
Anna ase. Minne veit Vincentin?
Mitä aiot tehdä heille?
- Voiko heidät heittää jokeen? - Ei.
Parempi idea. Auta.
- "Tällaisen pudotuksen jälkeen... - "...kaadun mielelläni portaissa."
Yhä oudompaa.
- Nähdään, vahtimestari. - Näkemiin.
Niin?
- Valmista, hra Franklin. Molemmat. - Hyvä.
Ja pikku palvelus, opettaja. Olen sinulle ikuisesti velkaa.
- Oliko sinulla hauskaa, kulta? - Se oli kivaa. Klenkku oli avulias.
- Kahvila Pääteasema. - Hän on vain viestintuoja.
Hänessä on puolensa.
- Hoituiko asia kyllin hyvin? - Ehdottomasti.
Hyvä. Saan siis jatkossa lisää tehtäviä?
Valinnanvaraa on vähän. Olet lyönyt kilpailijasi ihailtavalla tavalla.
Mistä tiedän, ettet petä minua? Tunnut olevan siinä taitava.
Niinpä. Mutta muista, että haluan voida ostaa uskollisuutta.
Ja sinä olet ainutlaatuinen. Ainoa lajiasi.
Olet osoittanut arvosi.
Tämä on siis kauniin ystävyyden alku?
Ehdottomasti.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
4.04. Loistavaa.
- Mitä sinä haluat? - On kaksi asiaa, joihin ei osaa varautua.
Kaksoset.
Kappas vain. Hän on elossa.
Anteeksi, hra Franklin. Häikäiseekö valo?
- Missä olen? - Pidätkö uudesta sisustuksesta?
Paikka kaipasi naisen kosketusta.
- Kuinka helvetissä te... - Olet peilimaailmassa, hra Franklin.
Vai sanotaanko Clinton?
Kaikki ei ole sitä, miltä näyttää. Putosimme kaninkoloon.
- Toivon ja järjen tuolle puolen. - Kyynelvirran mukanaan huuhtomana.
- Olette hulluja. Mielipuolia! - Sille ei voi mitään.
Olemme kaikki hulluja. Minä ja sinä.
- Onko tullut luettua? - Lempikirjamme.
- Tittelitom ja Tittelityy. - Äiti luki sitä meille joka ilta.
Alusta loppuun ja takaperin. Kannesta kanteen.
- Sano sivu ja rivi... - ja osaamme sen ulkoa.
Se on kuulemma perinnöllistä. Kuten silmien väri tai murhanhimo.
- Veri on sakeaa. - Saammeko kertoa tarinan?
- Istutko mukavasti? - Aloittakaamme.
Kauan sitten, ei niin kovin erilaisessa paikassa.
Itse asiassa täysin identtisessä,
eli nuori nainen nimeltä Chloe Merriweather.
Chloe Merriweatherillä oli pilke silmäkulmassa. Hän janosi seikkailua.
Eräänä iltana sopivasti nimetyllä "Kaikki käy" -kerholla-
Chloe Merriweather lankesi Clinton Sharpin juoniin.
Suuruudenhullu pikkurikollinen.
Hän kuiskaili kauniita, piti hänen lasinsa täynnä ja ruutinsa kuivana.
Suhde sai polvet tutisemaan.
Chloe Merriweatherista ei kuulunut, kunnes hän ilmestyi vuoden jälkeen.
Hän oli aikuistunut, kuten kaikki tytöt lopulta.
Hän tarjoili pöytiin päivisin ja tanssi pöydillä öisin.
Chloella oli salaisuus, jota kukaan ei tiennyt.
Hyvin syvällä sydämessään.
Hänellä oli kotona kaksi lasta. Kaksoset.
Tulos herra Sharpin kohtaamisesta.
Isä.
Chloe Merriweather ei aikonut sotkea Clintonia heidän elämäänsä.
Hän oli nähnyt sielun varjot ja murhan hänen silmissään.
Hän piti heidät kätkössä maailmalta ja Clinton Sharpilta.
Se oli ihanaa aikaa.
Mutta elämä on julmaa, maailma pieni, ja kohtalo nauraa armotta kaikille.
Eräänä pimeänä yönä Chloe Merriweather näki jotain, mitä ei kuulunut nähdä.
Clinton Sharpin työssään.
Chloe Merriweather juoksi henkensä edestä pitkään, pimeään yöhön.
Mutta ei kestänyt kauan ennen kuin Clinton Sharp tuli käymään-
bensakanisteri ja sytkäri käsissään.
Huhun mukaan hän vihelteli työssään.
Mutta Chloe oli taistelija. Teräväkyntinen villikissa,
joka ei suostunut luovuttamaan. Chloe pelasti pienet tyttönsä.
Mutta villikissa itse ei päässyt turvaan.
Niinpä meistä tuli alueen suojatteja,
ja päädyimme Saint Cathrinen lastenkodin hellään hoivaan.
Pappien ja opettajien rakastavaan syliin ja hipelöiviin käsiin.
Siellä opimme sulkemaan silmämme ja puremaan huulta.
Menemään mielessämme muualle valojen sammuttua.
Heti jalkojen kantaessa juoksimme kauas, kauas pois.
Toivoimme vain selviytyvämme. Eläimellistä elämää.
Kukapa eräänä päivänä klenkkasi ohi luutineen? Clinton Sharp.
Kaikessa rammassa uljaudessaan.
Tuo vihellys, jonka olimme kuulleet painajaisissamme niin kauan.
Otimme sinusta selvää, isi. Pian keksimme näppärän salaisuutesi.
Herra Franklin. Marionettien päämestari.
Legendaariset mustat salkut, viestit, arvoituksellisuuden kadonnut taide.
- Taas uusi lokeronumero. - On se herra Franklin niin ihana.
Kuka sanoi, että arvoituksellisuus on kadonnut taidemuoto?
Annoimme sinun jäljittää meitä jäljittäessämme sinua.
Hioimme suunnitelmiamme vähä vähältä. Asetimme syötit.
Vetelimme naruista saaden sinut tanssimaan. Tiesimme, millä houkutella.
Et voisi vastustaa tunnustuksemme kuulemista.
Tarvitsen pikkuriikkisen lahjoituksen, herra Nigel Illing.
Herra Franklin, tunnustan olleeni tuhma. Tavataan kirkossa.
- Hyvin valittu paikka. - Haluan kaikki toimeksiantosi. Kaikki.
Pahoittelen. Minulle on suositeltu toista tahoa ongelmiani hoitamaan.
- Olen parempi. - Epäilen suuresti.
Te miehet huonosti istuvine pukuinenne ja suittuine hiuksinenne.
Niin ennalta arvattavia.
Varomattoman ylimielisiä.
Minulla on kääntöveitsi sukkanauhoissa-
ja stiletti stilettikoroissa.
Olen odottamaton yllätys. Kuka sanoi arvoituksellisuuden kuolleen?
Kuka olisi uskonut, että olemme sittenkin isin tyttöjä.
Nyt olemme kostomme partaalla, suloisimman oikeuden harjalla.
- Te olette siis tyttäriäni? - Vain geneettisesti, isi.
- Älä kiinny liikaa. - Pitää kostaa äidin puolesta.
Isi, onko lobotomia sinulle tuttua?
Paljon parjattua nykyään, mutta juuri nyt se tuntuu sopivalta. Eikö vain?
Tytöt, teen ihan mitä tahansa.
Ei tätä. Älkää tehkö tätä.
Minä rukoilen teitä äitinne nimissä. Olen isänne!
Liian vähän, liian myöhään. Rauhoitu, isi. Älä pane vastaan.
"On tullut aika, sanoi mursu, puhua monenlaisista asioista."
"Saippuasta, savesta ja sinettilakasta. Kaalinpäistä ja kuninkaista."
Silmä silmästä, isi.
Saat armoniskun, rakas sisko. Viimeinen naula arkkuun.
Lähetä herra Franklin Ihmemaahan.
Hyviä unia, isi.
Käännetään sivua.
Täydellistä.
Suomennos: Sami Siitojoki